Mads Andersen-Skjern har startet forretning i Korsbæk i 1929.
Han er enkemand og far til Daniel, men finder sammen med Ingeborg -
- datter af grisehandler Larsen og mor til Ellen.
Hun er skilt fra en mand, der kom i fængsel.
Mads er ved at udkonkurrere Damernes Magasin -
- der ledes af Albert Arnesen, som har arvet forretningen.
Arnesens situation er dårlig -
- selvom hr. Schwann har sat sin formue i forretningen.
Hans ægteskab med Vicki er heller ikke for godt.
Bankdirektør Varnæs har svært ved at hjælpe ham yderligere.
Mads' forretninger går strygende. Han låner også penge ud.
Han kalder sin bankuddannede bror Kristen til byen.
Kristen træffer Elisabeth -
- søster til bankdirektør Varnæs' frustrerede kone Maude.
Elisabeth lever en skyggetilværelse i søsterens hus.
Hun forelsker sig i Kristen og meddeler familien, at de vil giftes.
Varnæs foreholder Elisabeth det umulige i alliancen med en familie -
- som i dølgsmål går banken i bedene.
Da Elisabeth erfarer, at Kristen beskæftiger sig med pengeudlån -
- opgiver hun og tager til Salzburg med doktor Hansen og oberst Hachel.
Familien Varnæs ånder lettet op -
-for blot at opdage, at der lurer endnu en skandale.
Bankdirektørens bror har en elskerinde.
I Korsbæk er alt vel ved det gamle?
Andersen-Skjern har købt naboejendommen og udvidet.
Det går jo så strygende.
Snedkeren kan gå lige ind.
Kristen, hvor ligger papirerne for Møllegaarden?
Hvad På øverste hylde.
Elisabeth Hvor ser du godt ud.
Elisabeth har altid set godt ud.
- Jeg har fået en dukke. - Se. En dampmaskine.
Vel ikke en, der kan springe i luften?
Jo. Og hvis du spiser dem her, falder du død om.
- Farver. - Heinrich Schlusnus.
Wer reitet so spät durch Nacht und Wind?
- Es ist der Vater ... - Hans Christian.
Hvor er jeg glad for, at du er hjemme igen.
Mange tak for bluserne fra mig og Laura.
- Agnes, se min dampmaskine. - Den er søreme flot.
- Hvordan var det så? - Yndigt. Det er forår i Wien.
Vender du hjem som klavervirtuos?
Næ, jeg bliver aldrig nogen Alexander Brailowsky.
Men jeg fik lært at lære fra mig.
Så kan du holde Regitze i ørerne. Her er nemlig alt ved det gamle.
- Nåh, hvis Elisabeth kigger ud - Skal vi snakke om det nu?
Jeg har haft maler i dit værelse. Jeg håber, du kan lide tapetet.
Sødt af dig, Maude. Men det er alt for meget.
Og du kan godt gå ned Og lege. Bare du klæder dig ordentligt på.
- Tante Elisabeth, vil du med ned? - Nej. Hun kommer måske senere.
Elisabeth, alt det der er forhåbentlig glemt?
Jeg har haft tid til at tænke mig om.
Og derfor har jeg besluttet mig til at flytte.
- Flytte? Hvorhen? - Til en lejlighed for mig selv.
Du kan være ganske rolig. Helt for mig selv.
- Hvordan vil du klare dig? - Hvordan klarer andre sig?
- Jeg vil bestille noget. - Hvorfor så ikke arbejde her?
- Jeg vil undervise. - Vil du være spillelærerinde?
- Musiklærerinde hedder det i dag. - Det vil jeg sgu nok sige.
Er det din eneste kommentar?
- Elisabeth har boet her så mange år. - For mange.
- Elisabeth er et frit menneske. - Hvad med børnene?
- De bliver store engang. - Hvad med huset?
Vi måtte have ekstra hjælp af en af konerne, der gør rent i banken.
Jeg kunne lugte hende over hele huset. Hun svedte.
- Det ville du vel også gøre. - Jeg? Det ved gud jeg ikke ville.
- Du kunne da prøve. - Synes du, det er morsomt?
Her sidder Elisabeth og fortæller, at hun ikke vil bo hos os mere.
Hvordan tror du, det vil være -
- at være enlig frøken i en lille lejlighed?
Det er jo det, jeg skal prøve.
Du kan altid komme tilbage, hvis ikke
- Du, kan det her passe? - Så er det sidste ombæring.
Regn hellere efter.
Det er tredje gang, I får kaffe ned i aften.
Kunne Gudrun ikke springe med kaffen?
Gudrun har dobbelt så meget at lave deroppe som før.
Du har dobbelt så meget at lave hernede.
Jeg får jo andel i udbyttet.
- Vil du ikke have en kop med? - Jeg er gået over til te.
Bliv liggende, så længe du kan i morgen.
- Det er til kl. 7. - Hun tror ikke, det går uden hende.
- Jeg har en aftale kl. 9. - Den kan jeg overtage.
Nej, min ven, det er udelukket.
- Hvorfor det? - Fordi det er med en herre.
- Hvad er det for en herre? - Det kunne du lide at vide.
Mads? Du, som beder til Gud
Jeg håber, du takker ham for Ingeborg.
Ja, uden hende var jeg måske ikke så meget værd.
Det var det, jeg tænkte.
Hvad med dig? Frk. Friis kom hjem i dag.
- Ja? - Har du talt med hende?
Der er vel andre, du kan få, som er mindre indviklede.
Elisabeth er ikke spor indviklet. Hun er
Indviklet i familien. Og de forstår ikke folk som os.
- De er bange for os. - Det har de måske grund til.
- Men det er deres egen skyld. - Fordi de ikke ville hjælpe dig?
Fordi de ikke har lært at indrette sig efter tiderne.
- De er jo til middag hos obersten. - Hvis nu Laura ikke har lagt sig?
Der er ingen lys.
- Agnes - Jeg ved ikke rigtig.
- Det er da os to, ikke? - Hvis vi endda var forlovede.
Det er vi da, ikke?
- Mener du det, Boldt? - Ja, gu mener jeg det.
- Kan vi fortælle det til mor? - Ja, ja kom nu bare ind.
- Nej, nej - Kom nu.
Åh, åh
Ååh ...
Så er vi rigtig forlovede. Jeg kan sige det til herren og fruen.
- Og til frøken Friis. - Det taler vi om.
- Og ringene - Av cigaretten.
Hvad laver du, Agnes? Har du mandfolk på værelset?
Det er Laura Du må hellere gå.
- Hvor er mine sko? - Vent med at tage dem på.
- Av! - Ssh!
Hvorfor er oberstens middage så frygtelige?
Han bruger værnepligtige i køkkenet.
Kan du lugte noget?
Uhm, Lauras leverpostej.
- Ryperne havde fået for meget. - For lidt
Tante Møhges gebis hang fast.
- Hvorfor ville Elisabeth ikke hjem? - Måske fordi hun morede sig.
- Her lugter altså. - Jeg kan ikke lugte noget.
Og så din bror, da han dansede med Vicki.
Efterhånden forstår jeg godt Minna.
Mine fødder bliver to numre større efter sådan en aften.
At danse med obersten foregår oven på tæerne.
Så smid de sko og læg benene op.
Ligesom i gamle dage i lejligheden.
Ja, der var rart, især i køkkenet.
- Der er også rart her. - Jeg er lige ved at misunde Laura.
Så siger vi til Agnes og Laura, at de skal være i spisestuen -
- og så sætter vi os her.
Du kan sige, hvad du vil, men her lugter altså af tobak.
- Det smager dejligt. - Kan jeg tåle en til?
Du åd, første gang jeg var ude med dig.
- Meget betagende. - Det var, før jeg fik børnene.
Ville du være gift med en, der ligner konsulinde Holm?
- Hun tog tre gange af desserten. - Dessert?
Han kan bruge den til at bombardere fjenden med.
Det værste er dugene.
Han kunne godt udskifte de gamle klude fra konens tid.
Vasket og rullet af den danske armé.
Og hans datter er gift med byens førende manufakturhandler.
Nu, du siger byens førende manufakturhandler
Jeg er bange for, at Albert krakker.
- Det er din spøg. - Gid det var så vel.
Han fik da kapital, da han solgte sommerhuset.
Og da den lille førstemand Da hr. Schwann arvede.
Vores gårdskarl sagde: "Det giver en stakket varme at pisse i bukserne."
Det passer på Alberts situation.
Det er din tur til at hjælpe stakkels Albert.
Han har forspildt enhver chance for at hjælpe sig selv.
- Men banken, Hans Christian? - Banken tør ikke mere.
Jeg er ked af det, min skat.
Jeg syntes lige, at alt var så godt, ligesom i gamle dage.
Albert, det var sådan en bil, du sagde, vi skulle have.
Hvad skal vi med bil? Vi har godt af at gå.
Det er kedeligt at spadsere. Og så heri Korsbæk.
- Jeg bryder mig ikke om at køre. - Det vidste jeg.
- Ved du hvad? - Nej, min skat.
Derfor er jeg begyndt at tage køretimer.
Nå.
Nå, der er De. Det er min fridag. Jeg skal gå kl. 12.
Jeg kan ikke skynde på præsten for din skyld, vel?
- Hvor skal du hen? - Hjem til mor.
- Skal du det? - Jeg skal præsentere min forlovede.
From var hun i hjertet, af adfærd så blid
var rød som en rose, som liljen hvid
- Boldt, du sagde, du havde fri. - Afløseren udeblev.
- Vi skal jo hjem til mor. - Det må vi klare en anden dag.
En lille en?
To øjne hun havde, så klare så blå
som himlen, til hvilken hun sorrigfuld så.
Sæt Dem på gulvet. Fødderne under en tung genstand.
Knæene let bøjede, hænderne på gulvet. Rank ryggen.
Læg Dem på ryggen, idet De ånder dybt ind.
Bøj Dem frem i den dybest mulige udånding.
Fortsæt efter den devise -
- at hver bevægelse skal føres en millimeter længere ud.
Den sidste millimeter giver den store virkning.
Ikke lade mageligheden råde. Så bliver folk kropsdovne.
Vidtdreven magelighed er en stor fare for helbredet.
Usundhed ligger på lur bag ladheden.
Bøj, stræk, vrid de sure væsker ud af muskelfibrene.
Skil fødderne, stræk armene frem.
Bøj ned i knæene.
Stræk atter knæene.
Gentag denne bøjning og strækning.
Øv Dem med grundighed og bestemthed for øje.
En omhyggelig udførelse af de mindste enkeltheder
Du skal være far.
Er det en måde at sige det på?
Jeg har altid ønsket mig at slå kaptajn Jespersen ud.
Han skulle bare se dig nu.
- Tak, Ingeborg. - Selv tak, Mads.
- Er du nu helt sikker? - Det møde forleden
- Det var med doktor Hansen. - Nu skal vi passe på dig.
En skrækkelig tanke. Der er over syv måneder til.
Daniel og Ellen, fart på.
Du også. Medmindre du skal møde i forretningen i den mundering.
- Er den til hunden? - Han æder ikke røget kød.
- Med forlov? - Værsgo.
- Skal du ikke hjem og spise? - Først 7.15.
- Vi skal have flæskeben. - Han er et bundløst dyb.
- Det går ad helvede til. - Hvor?
- I Tyskland. - Hvad rager det os?
Det kan meget let komme til at rage os. Selv Dem, hr. Boldt.
Jeg er hverken doven eller bolsjevik, så mig kommer ingen efter.
Røde har fået Hitler-forskrækkelse.
Den grimme gavflab tager ingen vel alvorligt? I længden altså.
Det er nok der, fejlen ligger. Det højere borgerskab er parat
Nu De siger det højere borgerskab.
Albert Arnesen går fallit.
Så længe Varnæs sidder i banken, bliver han hjulpet.
Jeg har ellers fra nærmeste kilde, at banken har lukket for kassen.
- Hvad er det for en kilde? - Det er vel en pige.
- Du har ikke hørt det i banken? - Ikke direkte, men
- Boldt gør sig bare sine tanker. - Noget kunne tyde på, at
Det er en lille fjer, der er blevet til en stor and.
Jeg giver en omgang, Boldt. Tag en selv.
Kunne jeg vise herren en forårshabit?
De kunne vise mig min svigersøn, hvis De har ham på lager.
Nå, her sidder I og driver den af.
Har du stadig kærestesorger?
Av! Hvorfor sparker du din far?
Jeg skal behandles som et råddent æg.
- Hvad er der los? - Vi skal have rejst kapital.
- Mads laver ikke andet dag og nat. - Det kan jeg da modbevise.
- Kapital? Til hvad? - Arnesen holder ikke terminen over.
Jeg har det fra hestens mule. Eller snarere grisens tryne.
Banken har vendt tommelfingeren nedad.
- Skrækkeligt for dem. - Ja, men ikke for os.
Nå, nej
Jeg tænker på den lille førstemand, der har sat penge i forretningen.
Og de andre. Stakkels mennesker.
Du har glemt at læse om den fri næring.
Der er så meget andet, du har glemt at læse om.
Jeg forstår dig, Ingeborg. Men hvad vil du gøre?
Jeg vil ikke være glad, fordi det går andre skidt.
Det er til gavn for Ellen og Daniel og lillebror.
Hvem er lillebror?
- Du skal være bedstefar. - Så er det derfor, hun er underlig.
Er det rigtigt?
- De rendte med vaniljekransedejen. - Så få fat i dem.
Kom her, I rotteunger.
Kom så med den.
De smurte det ud over møblerne.
Lav en ny dej, inden du gør rent efter børnene.
Jeg er ved at brække mig over alle de kager.
- Nå? Har du kvalme? - Ja, ligesom før min konfirmation.
Jeg hørte jo, hvordan du blev 'konfirmeret om igen' forleden nat.
- Hvad mener De? - Da du havde ham der hos dig.
- Det er flere dage siden. - Men nu begynder det. Kvalmen.
Ved du ikke, hvad der kommer ud af den slags?
Da min søster skulle have den første -
- da begyndte hun at brække sig otte dage efter.
Det holdt ikke op, før otte dage inden ungen kom.
- Han sagde, der ikke skete noget. - Det siger de altid.
- Han skal gifte sig med dig. - Han vil ikke med hjem til mor.
Gå til politimesteren, så han kan betale.
- Politimesteren? - Ham er det da vel ikke?
Gad vide, hvad fruen vil sige.
Jeg bliver vist væk.
Du kan komme ud på en gård og malke og muge ud.
- Jeg vil gerne på et postkontor. - De tager ikke en med en horeunge.
- Er der ikke noget, man kan gøre? - Vær glad for, det ikke er som før.
Da jeg var barn, gik pigerne i søen.
Der var en pige. Hun lå i med en skovløber.
Hun skjulte det, indtil barnet kom, og så fødte hun i dølgsmål.
Det er, når ingen ser det, og ingen ved det.
Og så Jeg siger ikke mere, men
Beklager, hr. Schwann. Jeg kan ikke levere, før vi har fået afregning.
Så findes der andre huse med høfligere forretningsform.
Jeg retter mig efter firmaets praksis.
Vi må bede om vort tilgodehavende, ellers rejser firmaet krav.
- Krav? Uhørt. - Problemer, Schwann?
Repræsentant Jørgensen påstår, at firmaet kun leverer mod kontant.
Forståeligt De får Deres udestående i morgen.
Jeg er netop på vej til et møde med min bank -
-i anledning af omlægning af min økonomi.
Godmorgen, de herrer.
Så på gensyn.
Brevet fra banken kom i morges om et møde, hr. Arnesen længe har bedt om.
- Det var også på tide. - Ja ja, frk. Jørgensen.
Gammelt venskab ruster aldrig. Mærk Dem mine ord.
Jeg har hele tiden vidst, vi kunne regne med bankdirektør Varnæs.
Der er jo kun tale om midlertidige vanskeligheder.
Naturligvis Det går op og ned. Det er livets lov. Skål.
Men vi er tvunget til at være realistiske.
Det er vi jo alle.
Albert, du ved, at ingen hellere end jeg
Men jeg er ikke ene. Tværtimod.
Vil det sige, at I ikke vil?
Bestyrelsen, Albert
Kan du ikke ordne disse gamle pengepugere?
Du taler om mænd, der står dig og mig nær.
De er alle ansvarlige for, at denne bank overlever.
Vi kan ikke yde et betydeligt lån uden en rimelig sikkerhed.
Og en sådan sikkerhed har du beklageligvis ikke.
Sterlingkursen i dag er 18,19 1/2.
Dollaren er 373 1/4.
Sagde De svenske kroner, hr. hofjægermester? 98 lige ud.
Javel. Med fornøjelse.
I lige måde, hr. hofjægermester.
Du skal nok få rettet skuden op, Albert. Tag det ikke personligt.
- Farvel, Hans Christian. - Hils din smukke Vicki.
Tør man spørge, hvorledes bankforretningen gik?
- Naturligvis. - Formodentlig tilfredsstillende?
- Yderst. - Jeg var aldrig i tvivl.
Jeg lægger mig lidt.
Går du?
Albert Har du glemt, hvad dag det er?
- Jeg skal til køreprøve. - Jeg må tale med dig.
- Det er vigtigt. - Er mit kørekort ikke også vigtigt?
Albert vågn op.
Du har aske på maven og lugter af dårlig sherry.
Sæt dig. Kan du huske, da mor døde?
- Nå, der er Erhardt. - Hvem?
- Kørelæreren. Så render jeg. - Vicki, jeg beder dig
Du kan vente. Det kan den motorsagkyndige ikke.
Uha, der har vi den store, stygge ulv.
Kør.
- Til lykke. - Tak.
- Er min mand på kontoret? - Nej, chefen er deroppe.
- Jeg har bestået. - Må jeg gratulere.
- Så kommer der nok snart en ny bil. - Har min mand sagt det?
Hr. Arnesen har jo været i banken i dag.
Frk. Jørgensen, der er en kunde.
- De ønsker? - Jeg skal se på en krave
Han er død.
Han lå og var død.
- Hvad døde han af? - Jeg tror, det var gas.
Den slags skete ikke, da man kun havde komfurer.
- Kunne De lugte noget? - Nej jo
Det hele kom jo på én gang.
Skrigeriet og frk. Jørgensen, der besvimede.
Hun skulle vise mig en krave. Så, bang! Så lå hun der.
Ambulancen kom, og doktor Hansen kom.
Og fruen er gået i seng, og herren skal ikke have mad.
Er det dig, Hans Christian?
- Hvor er Maude? - I sin seng.
- Har du spist? - Nej, og jeg skal ikke have noget.
- Undskyld rodet. - Bevares.
- Lad nu mig. - Tak.
Sæt dig.
- Har du hørt det? - Ja, det var frygteligt.
- Det var min skyld, Elisabeth. - Det var ikke din skyld.
Albert var en umulig manufakturhandler.
Han levede over evne. Han var doven og snobbet.
Han er død, og du skal ikke tro, det var din skyld.
Han havde vel klaret sig, hvis han ikke havde fået en kynisk konkurrent.
Lad os være ærlige og sige en dygtig konkurrent.
Sådan er du vel nødt til at se på det.
En opstrammer vil du i hvert fald have?
Ja.
Bare det at få lov til at sidde her gør det hele mindre uudholdeligt.
Du har ikke noget at bebrejde dig selv.
Du har din egen familie at tænke på.
Hvis det så var til at holde ud.
- Hvad er det, du siger? - Hvem skal jeg tale med?
Maude forstår ingenting, og børnene savner dig. Og jeg
Elisabeth, forstå mig. Kom tilbage til os.
Du ved ikke, hvad du siger. Rejs dig op. Du er ude af dig selv.
Undskyld, Elisabeth. Jeg går nu.
Du bliver. Sæt dig ned.
Så snakker vi som i gamle dage i køkkenet ved natmaden.
Og Maude var gået i seng.
Maude er altid gået glip af det morsomme heri livet.
Kan du huske, hun blev syg, da vi skulle sejle med Møhgerne?
Du måtte bære gamle fru Møhge i land -
- mens hun tævede dig med sin stok.
- Hun var slet ikke så gammel. - Nej, kun 88.
- Maude havde lige fået Ulrik. - Du havde en lyseblå kjole på.
Det husker jeg ikke. Men du havde våde bukser.
- Det er måske Maude. - Nej, for hun ved ikke, jeg er her.
- Er det dig? - Til lykke med den nye lejlighed.
Brød og salt. Gammel russisk skik.
Og lidt mere banalt. En flaske.
- Og blomster. - Jeg har gæster.
Åh goddag.
Jeg går nu.
Jeg synes ikke, der er noget at fejre i disse dage.
- Farvel, Elisabeth. - Nu skal jeg
Hils ungerne og sig til Maude, at jeg kommer meget snart.
Nå, jeg troede, du var sprunget ud fra altanen.
For at ramme din svoger? Så let slipper du ikke af med mig.
Hvad tror du, det her er for en plade?
- Noget med klaver? - Rigtigt.
- Hvad mere? - Chopin?
- Nej. Noget dansk. - Så er det Carl Nielsen.
Jeg giver fortabt.
Hør så lige her.
Hvad er det? Du sagde dansk.
Leo Mathisen. Stykket hedder 'Wild Cow'.
En vild ko. Du kunne ikke have givet mig et smukkere minde om dig.
Nej. Vel? Sådan som jeg tramper rundt i det.
Er De ved at overtage dødsboet? Jeg håber, De sover godt.
- Jo tak. - Det gør jeg ikke.
Jeg kan ikke tåle at se mennesker blive ødelagt.
Hvordan føles det at gøre sig til herre over liv og død?
- Det er der kun én, der kan. - Er det ham, De tænker på?
Spar mig for Deres gudelighed. De er jo Fanden selv.
- Har De ikke trådt på mig? - Jeg udkonkurrerer ikke folk.
Nej, for det har De råd til, takket være Deres forfædre.
- Hvad mener De? - Deres bedstefar
Ham, der startede banken. Han var også en hård negl.
- Sådan er det bare. - Vi har ikke mere at tale om.
Hr. bankdirektør
Så godt ned, sådan ja.
Selvom hun er datter af en oberst, er hendes manerer kritisable.
Han skulle nok have giftet sig med frk. Jørgensen.
Det havde gamle fru Arnesen aldrig accepteret.
Småkagerne var for hårde. Hvem var det, der var død?
Mor, det var Arnesens Albert.
Nå, er han blevet så gammel? Hvad døde han af, Misse?
Det er der ingen, der taler om. Er det ikke mærkeligt?
Fru provianteringshandler Mortensens havemand sagde -
- at han vistnok havde skudt sig med en af oberstens pistoler.
Flere synes, de har hørt et knald.
Gå De roligt hjem.
Hils Deres bekymrede mand og sig, at alt forløber planmæssigt.
Og det andet, fru Andersen-Skjern, tænk ikke mere på det.
- Nej, men de er så tæt på os. - Ja, selvfølgelig.
Doktor Hansen?
De kender de mennesker
- Hvordan gik det til? - Ja, hvordan gik det til?
- Der siges jo så meget. - Ja, der er nok at vælge imellem.
- Jamen hvordan? - Han fik hjertestop.
- Sådan dør jo alle. - Ja, når det kommer til stykket.
Vi kunne bruge flere sorte kjoler, men jeg slyngede fem meter flor.
Enkefru Arnesen, jeg håber, de to sorte kjoler passede.
- Tak, hr. Schwann. - Vil De se sørgeudstillingen?
Er der ikke et eller andet, jeg kunne hjælpe med?
- Det tror jeg ikke. - Deres plads er ikke her.
Her har fruen aldrig stået i butikken.
- De ønsker? - Jeg vil gerne tale med fru Arnesen.
Jeg håber, De tror mig, men det gør mig så ondt.
Gør det?
Der er ingen grund til, De skal synes om os, men jeg kan så godt lide Dem.
Mig? Hvorfor det?
Fordi De har haft sådan et godt humør -
- selvom De har været sammen med ældre mennesker herovre.
Mener De det?
Sommetider har jeg også været ond.
- Der er meget, jeg fortryder nu. - Vi gør alle ting, vi fortryder.
Denne her by
Ja?
De må gå. Gå Deres vej.
Gå med det samme. Jeg hader jer alle sammen.
Du kan stole på mig, Victoria. Om jeg så skal trække blank -
- kommer der ikke flere madammer herop.
Jeg har ringet efter doktor Hansen.
Far, jeg er ikke syg. Jeg er bare træt af det hele.
Enkestanden må du igennem, men så begynder livet på ny.
Næsen i sky.
Noget har Albert vel efterladt dig?
Det hele er vist gået til dernede, også hr. Schwanns penge.
- Noget er der vel? - Jeg må vist klare mig med arven.
- Arven? - Den efter mor.
Efter din mor? Den bedrager. Har han ...?
- Hvem taler du om? - Albert.
Han fik mig til at sætte din mors penge i Damernes Magasin.
Vil det sige ...?
Den slyngel har formøblet 40.000 kr. af mine penge.
De var også mine.
Den slags diskuterer man ikke med en kvinde.
- Har du ikke et glas et eller andet? - Her er lægen. Hvem er patienten?
- Jeg skal tale med dig. - Jeg har travlt.
Du havde fri i går.
Jeg sætter mig ind og venter.
Værsgo, hr.
Hvad er der galt? Har de opdaget, jeg var der?
- Det er meget værre, Boldt. - Har de smidt dig ud?
- Du må gifte dig med mig. - Mig?
Jeg skal have en lille.
- Ikke med mig, du. - Hvem ellers?
- Jeg har jo aldrig før - Hvad med bankdirektøren?
Herren? Han gør vist ikke den slags.
Hvad så med broderen? Han er da ikke kostforagter.
Du ved jo, du er den eneste.
Den går ikke med mig, du.
- Den herre ønsker? - En hof, tak.
- Jeg vidste ikke, han var sådan. - Nå, ikke?
- Hvad gør jeg? - Tørrer øjnene og går til lægen.
Hvad nu, hvis han spørger om alt muligt?
Du har ikke gjort noget, du kan komme i spjældet for.
Et barn er vel ikke det værste, man kan få.
Kom.
Jeg skulle aflevere noget. Nu går vi to op til lægen.
- Til lægen? - Kom.
- Hr. Schwann? - Jeg har, tak.
Direktøren ser gerne afregning uge for uge.
- Vi plejer at afregne månedsvis. - Tidernes ugunst, hr. Schwann.
De kan bringe mig min regning og sige til direktøren -
- at jeg ikke længere vil indtage min middag i hans etablissement.
Så farvel da. Hils hjemme.
Nå, der har vi så dagens sidste.
De var her forleden med Deres kæreste.
Ja, og hvad nu?
- De kan roligt gå hjem igen. - Jo, men hvad med
Desværre er der ingen resultat i denne omgang.
Hvad?
Prøven var negativ. De skal ikke være mor.
Jamen Laura sagde
- Tak, doktor Hansen. - Tak De Deres forsyn.
- Kig herhen med Deres kæreste. - Han fejler ikke noget.
Jeg kunne fortælle Dem, hvordan man
Vi kan jo begynde med bierne og blomsterne.
- Tak. - Selv tak.
Har du været i hundeslagsmål?
Han ligner en gris, der har haft trynen for langt fremme.
- Det er lige, hvad han har. - Mon det var trynen?
Pas din mad, Fede.
- Boldt, der er kunder. - Hvor?
Goddag, hr. Schwann. Hyggeligt at se Dem igen.
Tak, hr. Larsen.
- Goddag, goddag. - Dav, doktor.
Værsgo at sidde ned.
Ja, det gør ondt.
- En, to, tre.
Det gør næsten lige så ondt som at blive far.
Men det bliver der ikke noget af denne gang.
Hvad er De dog rendt ind i, hr. Boldt?
Dikkedu Og dej, dingeli og lej
sikke dikke lammesteg, dikke dikke dig.
- Dav, Lauritz. Går du med en tur? - Ja.
De vidste måske ikke, at den unge dame var blevet forlovet?
Ja ja, Gitte.
Jeg har sgu ikke bestemt, hvornår han skal begraves.
Jamen, Gitte. Vi får da fem dage sammen i Hamborg.
Hvad siger du? Er Hitler uchik?
Det er du til gengæld ikke i morgen. Ja, det sædvanlige sted.
Ja, men Så var der ikke mere, vel?
Ja, vi mødes. Det tales vi ved om. Farvel.
Det var partiet. Jeg skal bese de sønderjyske diger.
Du har åbenbart noget at se til.
Det var sgu kedeligt med Albert, hvad? Det fjols.
- Jeg har haft det ad helvede til. - Det kan da aldrig blive din skyld.
Han tryglede om penge, og jeg sagde nej.
Far ville have sagt det samme. Og gamle Hansen.
- Hvad tid er begravelsen? - Klokken to.
- Hvad med den lille, fikse enke? - Der er jo ingen penge.
Der er nok en, der vil tage sig kærligt af hende.
- Jeg kunne da godt tænke mig - Har du ikke nok?
- Hvad mener du? - De 'sønderjyske diger'.
Hvad siger partiet? Det kan skade dig.
Ikke hvis jeg går stille med dørene.
Se.
- Og her. - Det er søreme ikke meget.
Der er millioner af mider i husstøv.
Da ikke i vores. Nu skal jeg lukke op.
- Hvem er det, Agnes? - Fru overretssagfører Varnæs.
Ja, det er mig. Jeg må tale med dig.
Agnes, vær venlig at lave te.
Sæt dig ned, Minna.
- Det var en overraskelse. - Du bliver mere overrasket.
Vidste I, hvor Jørgen tog hen fra Alberts begravelse?
- De sønderjyske diger? - Jeg kender faconen på de diger.
Han er i Hamborg.
Med det fruentimmer, han har bedraget mig med i tre år.
- Det gør mig ondt. - Det kommer til at gøre mere ondt.
- Han kommer vel hjem igen? - Så er jeg væk. Jeg tager til Århus.
- Fars sagfører klarer resten. - Vil I købe hende ud?
Hende, som han har givet nertzpels og lejlighed? Næh, nu er det min tur.
Jeg skal have halvdelen af alle bankaktier og lejligheden.
Og alt, hvad den indeholder. Det ståri mit navn Og bidrag.
Han bliver ikke så meget som revisorsuppleant i partiet.
- Det kan du da ikke. - Far er i hovedbestyrelsen.
Og de vil slet ikke have den slags i partiet.
- Jørgen vil vel ikke skilles? - Men det vil jeg.
Vil du
Jamen, Minna. Tænk dog på familien.
Hvad vil folk sige? Det bliver jo en skandale.
Det kommer også til at gå ud over dig selv.
Over mig?
Du har da din position ligesom jeg.
Ingen kan røre os, bare vi står fast.
Som hans hustru kommer du de rigtige steder.
De højeste steder Husk det.
Og hun kommer til Rivieraen og i Adlon.
Tror du ikke, det er sjovere?
Jeg skal høre på: "Vi respekterer den danske husmoder!"
- Vi er jo respekterede, Minna. - Såh, af hvem?
Vi har da vores smukke hjem.
Hvad vil du dog i en tiværelses mutters alene?
Jeg vil hellere holde pensionat end have det svin boende.
Du behøver ikke at være så vulgær.
- Vi har så meget at leve for. - Tror du selv på det?
- Næ, nu skal jeg leve. - For hvad?
For at få ham ned med nakken lige til han ligger i skidtet.
- Går du? - Ja, jeg skal til Århus.
- Minna, tænk dig om. - Tænk selv.
Åh, nej
Er fru overretssagføreren gået? Her er ellers te.
Tag den ud. Forsvind.
Skrub af, for fanden.